Kako ste?
Mr. Carl Laemmle osjeća da bi bilo pomalo neljubazno...
da vam ovo predstavi...
bez i riječi prijateljskog upozorenja.
Spremimo se da otkrijemo priču o Frankensteinu,
čovjeku nauke,
koji je pokušao da stvori čovjeka po vlastitom liku,
ne obazirući se na Boga.
To je jedna od najčudnijih priča ikad ispričanih.
Ona se bavi dvama velikim misterijama stvaranja...
životom i smrću.
Mislim da će vas uzbuditi.
Možda će vas šokirati.
Pa i užasnuti.
Ako iko od vas osjeća...
da svoje živce ne može izložiti takvom naporu,
sada ima šansu da, uh...
Dakle, opomenuli smo vas.
Dolje. Dolje, budalo jedna.
Sada.
Hajde.
Brzo, brzo.
Izlazi mjesec. Nemamo vremena za gubljenje.
- Pažljivo.
Evo ga.
On se samo odmara,
čekajući novi život.
Tu smo.
Gledajte. Još je ovdje.
- Popni se i presjeci uže. - Ne.
Hajde. Ne može te povrijediti.
Evo ti nož.
Pažnja.
Evo noža. Dolazim.
Sve je u redu?
Vrat je slomljen.
Mozak je neupotrebljiv.
Moramo naći drugi mozak.
Hvala vam, gospodo.
I na kraju, dame i gospodo,
ovdje imamo jedan od najsavršenijih primjeraka...
ljudskog mozga koji sam ikada vidio.
A ovdje abnormalni mozak tipičnog zločinca.
Uočite, dame i gospodo,
manjak vijuga na prednjem režnju,
u usporedbi sa normalnim mozgom,
i očiglednu degeneraciju...
srednjeg prednjeg režnja.
Sve te karakteristike degeneracije...
začuđujuće se slažu sa dosjeom...
mrtvaca koji je pred nama,
čiji je život bio sastavljen od brutalnosti,
nasilja i ubojstava.
Obje ove tegle će ostati ovdje radi vašeg daljnjeg promatranja.
Hvala vam, gospodo, sat je završen.
Aah!
Herr Viktor Moric.
Viktore.
Milo mi je što si došao.
Što je, Elizabeth?
Oh, Henry ti je pisao.
Da. Prvo pismo u četiri mjeseca.
Baš sad je stiglo.
Viktore, moraš mi pomoći.
Pa, naravno da ću ti pomoći.
Uplašena sam.
Čitala sam ovo ponovo i ponovo,
ali ne mogu razumijeti.
Slušaj. "Moraš vjerovati u mene, Elizabeth."
Čekaj. Moj rad mora biti na prvom mjestu, čak i prije tebe.
Čitave noći vjetrovi zavijaju u planinama.
Ovdje nema nikoga.
Radoznale oči ne mogu zaviriti u moju tajnu."
- Što mu to znači? - Što kaže dalje?
"Živim u staroj napuštenoj osmatračnici
blizu grada Goldstadt.
Samo je moj pomoćnik ovdje da mi pomogne pri mojim eksperimentima."
Oh. Kakvim eksperimentima.
Da. To je što me plaši.
Onog dana kad smo objavili naše zaruke,
pričao mi je o svojim eksperimentima.
Rekao je da je na rubu...
tako strašnog otkrića, da sumnja u vlastito duševno zdravlje.
Imao je čudan pogled, nekako misteriozan.
Njegove su me riječi odmah zabrinule.
Naravno da nikada nisam sumnjala u njega,
ali još uvijek brinem. Što mogu.
A sada ovo pismo.
Ova neizvjesnost se ne može nastaviti. Moram znati.
Viktore, da li si ga ti vidio?
Da. Otprilike prije tri tjedna.
Sreo sam ga kako šeta sam šumom.
Pričao mi je o svom radu, također.
Pitao sam ga da li mogu posjetiti njegovu laboratoriju.
Rekao je da nikoga ne pušta tamo. Ponašao se vrlo čudno.
Oh, što da radimo?
Oh, ako se razboleo.
Ne brini. Otići ću kod Dr. Valdmana,
Henryjevog starog profesora sa medicinskog fakulteta.
Možda mi on može reći nešto više o svemu tome.
Viktore, zaista si drag.
Otišao bih na kraj svijeta za tebe.
Oh, ne volim to. Umorna sam od tvojih nježnosti.
Kamo sreće da jesi.
- Viktore. - Oprosti.
Laku noć, Viktore, i hvala ti. Hvala.
Laku noć. I ne brini.
Obećavaš?
Obećavam.
- Viktore. - Što je?
Idem sa tobom.
Ne možeš.
Moram. Biti ću spremna za minut.
Herr Frankenstein je sjajan mladić, ipak tako čudan.
Brine me.
Zabrinuta sam za Henryja.
Zašto je napustio univerzitet?
Tako dobro je radio,
i činio se tako sretan svojim radom.
Pa, znate, njegova istraživanja...
na polju kemijske galvanizacije i elektrobiologije...
otišla su daleko od naših teorija ovdje na univerzitetu.
U stvari, dospjela su u još napredniju fazu.
Postala su opasna.
Herr Frankenstein se jako promijenio.
Mislite promijenio kao rezultat svog rada?
Da, njegov rad...
Njegova suluda ambicija da stvori život.
Ali kako? Kako?
Molim Vas, recite nam sve, bilo što da je u pitanju.
Tijela koja koristimo u sobi za seciranje u svrhu predavanja...
nisu bila dovoljno dobra za njegove eksperimente, rekao je.
Molio nas je da ga snabdijemo drugim tijelima,
i da ne ulazimo previše u detalje...
gdje i kako da ih nabavimo.
Rekao sam mu da su mu zahtjevi nerazumni,
i tada je napustio univerzitet da bi radio nesmetano.
Našao je ono što mu treba na nekom drugom mjestu.
Oh. Tijela životinja. Što su životi nekoliko zeka ili kuća?
Niste sasvim shvatili što sam mislio.
Herr Frankenstein se interesirao jedino za ljudski život...
Prvo da ga uništi, zatim da ga obnovi.
To vam je njegov mahnit san.
Možemo li otići do njega?
Nećete biti dobrodošli.
Oh, što mari? Moram ga vidjeti.
Dr. Valdman, Vi imate uticaj na Henryja.
Zašto ne dođete sa nama?
Žao mi je, ali Herr Frankenstein već dugo nije moj đak.
Ali, on Vas poštuje.
Zašto nam ne pomognete da ga dovedemo?
U redu, gospođice. Upozorio sam vas,
ali ako je to što želite, poći ću.
- Fric! - Tu sam.
Da li si završio sa tim povezivanjima?
Jesam. Povezane su.
Dobro, dođi dolje i pomozi sa ovim spojevima.
Imamo još posla.
Pazite!
Glupane. Ako se oluja razvija kako se nadam,
imat ćeš se čega plašiti prije no što se završi noć.
Hajde. Pričvrsti elektrode.
Oluja će biti veličanstvena.
Sve električne tajne neba.
A tada smo spremni, eh, Fric? Spremni.
Što ti je?
Gledajte!
Nema razloga za strah. Gledaj.
Nema krvi, nema truleži.
Samo nekoliko šavova.
I gledaj. Ovdje je završni potez.
Mozak koji si ukrao, Fric. Sjeti se toga.
Mozak mrtvog čovjeka čeka da ponovo oživi...
u tijelu koje sam stvorio vlastitim rukama.
Vlastitim rukama.
Uradimo posljednji test.
Prekidače.
Dobro.
Za 15 minuta, oluja će dostići svoj vrhunac.
Biti ćemo spremni.
Što je to?
Netko je tamo.
Ššš! Tiho.
Otjeraj ih.
Nitko ne smije ući.
Ovuda. Pokrij ovo.
Bilo tko da je, ne puštaj ga unutra.
Prepustite to meni.
Baš sada netko dolazi...!
Pokazat ću im, vucaraju se naokolo u ovo doba noći.
Imam još toliko posla.
Čekajte minut! U redu! U redu!
Čekajte minut. Stižem.
- Tu je Dr. Valdman, Fric. - Ne možete ga vidjeti. Odlazite.
U redu, samo kucajte. Ne možete ući.
Henry! Frankenstein! Henry!
Frankenstein! Henry!
- Otvori vrata! - Pustite nas unutra!
Tko je to? Što želite?
Ostavite me samog!
Ja sam, Elizabeth. Otvori vrata!
- Henry! Henry! - Frankenstein!
- Što hoćete? - Otvori vrata!
Morate me ostaviti samog.
Henry, pusti nas da se bar sklonimo.
Kakva je to budalaština sa zatvorenim vratima?
Elizabeth, molim te, odlazi. Zar nećeš da mi vjeruješ makar na jednu večer?
- Bolestan si. Što ti je? - Ništo.
Sasvim sam dobro. Zaista jesam.
Zar ne vidiš, ne smijem biti uznemiravan?
Sve ćete uništiti.
Moj eksperiment je skoro završen.
Čekaj malo. Razumijem. Vjerujem ti,
ali te ne mogu noćas ostaviti.
Morate otići.
Henry, ti si nečovječan. Ti si lud.
Lud sam?
Vidjet ćemo jesam li lud ili nisam.
Hajdemo gore.
Sasvim ste sigurni da želite ući?
Vrlo dobro.
Oprostite mi. Ali prinuđen sam poduzimati neuobičajene predostrožnosti.
Sjedite, molim vas.
Sjedite!
Ti, također, Elizabeth.
Molim te.
Trenutak ranije rekli ste da sam lud.
Vidjet ćemo sutra jesam li.
Ne dirajte to!
Henry.
Oprostite doktore, ali inzistiram.
Molim Vas.
Dr. Valdman, mnogo sam naučio od Vas na univerzitetu...
o ljubičastim zracima, o ultraljubičastim zracima,
za koje ste rekli da je najviša boja u spektru.
Pogrešili ste.
U ovoj mašineriji,
ja sam to prevazišao.
Pronašao sam veliki zrak...
koji je prvi donio život na svijet.
Oh. A Vaš dokaz?
Noćas ćete imati Vaš dokaz.
U početku sam eksperimentirao samo sa mrtvim životinjama...
zatim sa ljudskim srcem,
čije sam otkucaje održavao tri tjedna.
Ali sada okrećem taj zrak na ovo tijelo...
i darujem ga životom.
I Vi zaista vjerujete da možete dati život mrtvacu?
To tijelo nije mrtvo.
Nikada nije živjelo.
Ja sam ga napravio.
Napravio sam ga vlastitim rukama...
od leševa koje sam uzimao iz grobova, sa vješala, od svuda.
Dođite i pogledajte sami.
Vi, također.
Mrtav? Je li?
Prilično dobar prizor, nije li?
Jedan lud čovjek,
tri vrlo zdrava gledatelja.
- Sad? - Da.
Podesi baterije.
Gledaj. Pokreće se.
Živ je. Živ je.
Živ je. Pokreće se.
Živ je. Živ je.
Živ je! Živ je!
Živ je!
U Božje ime,
sada znam kakav je to osjećaj!
Henry je dobro, ali je vrlo zauzet.
Rekao je da će ubrzo stupiti u kontakt sa Vama.
Ne brinite za njega, baronu. Biti će kući za par dana.
Vas dvoje sve to sredili, zar niste?
Mislite da sam idiot, zar ne?
Ali nisam.
Bilo tko sa pola oka može primijetiti da nešto nije u redu.
Ja ima oba... prilično dobra za to.
- U redu, što je u pitanju? - Vi ste sasvim u zabludi, barone.
Što je sa mojim sinom? Što je napravio?
Dovršava svoje eksperimente, to je sve.
Zašto trati vrijeme naokolo...
u staroj srušenoj vjetrenjači...
kad ima pristojan dom, kupaonu, dobru hranu i piće,
i prokleto lijepu djevojku da joj se vrati?
Hoćete mi vi reći zašto?
- Barone, Vi ne razumijete. - Razumijem ja savršeno dobro.
Postoji druga žena, a vi se plašite reći mi to.
To mora biti lijepa vrsta eksperimenata.
- Ali Vi grešite. - Otkuda znate?
Ako dozvolite, gospon barone, gradonačelnik.
- Dobro, reci mu otići. - Kaže da je važno.
Ne može gradonačelnik ništa reći...
što ne bi bila obična glupost.
Dobar dan, gospon barone. Gospođice.
U redu, što želite?
Ako je nevolja u pitanju, odlazite. Imam dovoljno nevolja.
- Nije nevolja, gospodine. - Kako to mislite, nije nevolja?
- Nema ničega sem nevolje. - Donio sam Vam ovo cvijeće.
Hvala Vam, gospodine Vogel.
Ujedno u privatnom i službenom svojstvu kao gradonačelnik...
Znamo sve o tome, ali što želite?
Ono što želim znati je kada će biti vjenčanje, ako bi bili ljubazni?
Dok se Henry ne prizove pameti,
svakako neće biti vjenčanja.
Ali, gospon baron, selo je već spremno.
- Reci mu da se raspremi. - Oh, ali tako mila nevjesta.
Tako otmjen mladić,
vrlo nalik svom ocu.
Sačuvaj Bože.
- Ali sve je spremno. - Znam to.
Prestani to govoriti, idiote.
Nema razloga za plakanje.
Prijatan dan, gospođice Elizabeth. Prijatan dan, gospodine Moritz.
Prijatan dan, gospodine Vogel.
Prijatan dan, gospon barone.
Dobro je što smo ga se otarasili.
Tu ste. Ha! Vidite kako je.
Cijelo selo čeka.
Nevjesta čeka,
i ja čekam.
- Henry mora doći kući, makar ga ja osobno dovukao. - Ne, nemojte, barone.
- Kako to misliš: ne, nemojte? - A što sa njegovim radom?
Bedastoće. A što sa njegovim vjenčanjem?
Tamo je druga žena, i idem da je nađem.
Dođite i sjedite, doktore.
Morate biti strpljivi.
Da li očekujete savršenstvo odjednom?
Ovo Vaše moralo bi se držati pod stražom.
Pazite na moje riječi... On će se pokazati opasnim.
Opasnim?
Siroti stari Valdmane.
Nikada niste željeli učiniti nešto što je opasno?
Gdje bi smo bili...
da nitko nije pokušao pronaći što se nalazi s druge strane?
Zar nikada niste željeli pogledati iza oblaka i zvijezda...
ili saznati uzrok cvetanja drveća...
i što pretvara tamu u svjetlo?
Ali ako tako pričate, ljudi vas nazivaju ludim.
Ali ako uspete otkriti samo jednu od tih stvari...
što je vječnost, na primjer...
Ne bih brinuo što bi mislili da sam lud.
Vi ste mladi, prijatelju moj. Uspjeh vas je opio.
Probudite se i pogledajte činjenicama u lice.
Ovdje imamo đavola čiji mozak...
Treba mozgu dati vremena da se razvije.
To je savršeno dobar mozak, doktore.
Treba da znate. Potječe iz Vaše vlastite laboratorije.
Mozak koji je ukraden iz moje laboratorije je mozak zločinca.
Oh, dobro, ionako je to samo komad mrtvog tkiva.
Samo zlo može proizaći iz toga.
Vaše će zdravlje biti uništeno ako istrajete u tom ludilu.
Ja sam začuđujuće zdrav, doktore.
Stvorili ste monstruma, i on će Vas uništiti.
Strpljenja, strpljenja.
Ja vjerujem u ovog monstruma, kako ga Vi nazivate.
A ako Vi ne vjerujete, u redu, morate me ostaviti samog.
Ali pomislite na Elizabeth, na svog oca.
Elizabeth vjeruje u mene.
Moj otac nikada nije verovao ni u koga.
Nastavljam eksperiment dalje.
On je star samo nekoliko dana, sjetite se.
Bio je tako dugo u potpunoj tami.
Čekajte dok ga izvedem na svjetlo.
Dolazi ovamo. Ugasimo svjetlo.
Uđi.
Sjedi dolje. Sjedi dolje.
Vidite? Razumije.
Gledajte.
Pažljivo, Frankenstein. Pažljivo.
Isključite svjetlo.
Sjedi.
Kreni i sjedi dolje.
Razumio je ovog puta. Izvanredno.
Frankenstein! Frankenstein! Gdje je? Gdje je?
- Aah! - Tiho, budalo!
Gubi se sa tom bakljom.
- Aah! - Brzo!
Donesi konopac! Brzo!
- Odvedi ga u podrum. - Upucaj ga! To je monstrum!
Tiho. Tiho!
Prestani!
Privući ćeš cijelo selo!
Idemo!
Natrag! Ovamo, daj mi to.
Oh, idemo, Fric.
Ostavi ga samog. Ostavi ga samog.
Aah!
Slušajte. Što je to? Tko je tamo?
- To je Fric!
Dođite, doktore. Brzo. Požurite.
Stani.
- Gledajte!
Natrag odavde. Brže!
Ovdje.
Mrzio je Frica. Fric ga je stalno mučio.
Hajde. Hajde. Priberi se.
Što da radimo?
Ubijte ga, kao bilo koju divlju životinju.
Prvo ga moramo savladati. Dajte mu potkožnu injekciju.
- To je ubojstvo. - To nam je jedina šansa.
Ubrzo će biti na vratima.
Vratite se brzo. Požurite.
- Imate je? - Da. Evo je.
Vrlo je jako. Polugramski rastvor.
Dobro. Odmah tamo.
Stanite tamo.
Kada krene prema Vama,
zabiću mu injekciju u leđa.
- Spremni? - Da.
Aah!
Vrati se! Natrag!
Dr. Valdman. Dr. Valdman! Jeste li povrijeđeni?
Ne. U redu sam. Nije ništo. Pogledajte tko je vratima.
Što se ovdje događa?
Elizabeth i tvoj otac su te došli vidjeti.
Moraš ih zadržati vani!
- Prekasno! - Ne smiju vidjeti ovo!
Ovdje! Brzo! Daj mi ruku!
Brzo!
Henry, bolje požurite gore...
i skinite krv sa stopala...
prije no što Vaš otac i Elizabeth uđu.
Gdje su?
Lijepo mjesto za mog sina, moram reći.
Jesu li ovo ulazna vrata?
Da, jesu.
Dobro... Ne volim to,
ali... ulazimo.
Psss!
Izgleda kao da nikoga nema ovdje.
Što...
Kakvo napušteno mjesto.
Pokušavate ga spaliti?
Zašto tako, eh?
Što je sa tobom?
Izgledaš kao da te je udario konj.
- Gdje je Henry? - Zašto...
- Dakle? - Ne smije sada biti uznemiravan.
Oh, ne smije?
Uskoro ću uraditi tu glupost.
Viktore, gdje je on?
Ovo mjesto izgleda da svakog dovodi do ludila.
Oh, nebesa, što je to?
Ja... Ja molim za izvinjenje.
Ja sam Dr. Valdman.
Oh, Vi ste?
Ja sam baron Frankenstein.
Vjerojatno znate...
o kakvim se koještorijama radi.
Biti ću upropašten ako to uradim.
Savjetovat ću Vas da odmah odvedete Henryja odavde.
Što mislite, zašto sam ovdje... iz zadovoljstva?
Gdje si, dragi? Oh, tu si.
Hajde vidjet ćemo što je na vrhu ovih odvratnih stepenica.
Ne znam kog vraga sam se primio...
Ostavite ih same.
Ni rukohvata na stepenicama, ni ničeg sličnog...
Koliko je još daleko?
Uđite.
Henry.
Elizabeth.
Henry!
Viktore, Dr. Valdmane, dođite brzo!
Dragi moj, što su ti uradili?
Fric... sve je to moja greška.
Odnesite ga na fotelju.
Sve... Sve je moja greška.
Hvala.
Moja greška.
Želite li jedan brandy?
- Hoću. - Brzo, brzo, brzo, brzo.
Ja ću mu dati.
Dečko moj, hajde.
Pij. Popij to.
Hajde.
Sad je bolje.
Došao sam da te odvedem kući, Henry.
Ne, ne mogu. Moj posao.
Što će se desiti sa zabilješkama mog eksperimenta?
- Sačuvat ćemo ih. - A on...
Gledat ću da se bezbolno uništi.
- Ne... - Da, da. Ostavite sve meni.
Jadni Fric. Sve je moja greška.
Henry, ne možeš sada više ništa raditi.
Moraš doći kući dok se ne oporaviš.
Osjećat ćeš se bolje kad odeš odavde.
Kakvo je blaženstvo biti ponovo sa tobom.
Blaženstvo nije bilo sve vrijeme tako daleko.
Znam, ali ga nisam shvatao.
Moj posao.
Ti strašni dani i noći.
Ne mogu razmišljati o nečem drugom.
Henry.
Nemoj ponovo razmišljati o tim stvarima.
- Obećao si. - U redu.
Razmišljajmo o nama. Kada će biti naše vjenčanje?
Neka bude uskoro.
Kad god poželiš.
Kroz tri generacije,
ovo narandžasto cvijeće se nosilo...
na našim venčanjima.
Tvoj pradjed ga je nosio, Henry.
He he.
Kao da je svježe ubrano.
A ovo...
Ovo je napraviti da najbolji čovjek izgleda još bolje.
Hvala Vam, gospodine.
Prije 30 godina,
stavio sam ovo na glavu tvoje majke, Henry.
Danas, učinit ćeš me vrlo sretnim
uradivši isto to za Elizabeth.
I nadam se...
nadam da će u roku od 30 godina,
vaše dijete nastaviti tradiciju.
A sada, što mislite o malom piću, eh? Hajde.
Moj djed je donio ovo vino i ostavio ga ležati.
He he he he.
Moja baka mu nije dopustila da ga popije.
Oh, blagoslovljeno joj srce.
Ovo je zdravica za nju.
Dobro, jeste napunili? Jesmo, hajdemo.
Ovo je zdravica za sina...
kuće Frankenstein.
Sina kuće Frankenstein.
Ovo je za dobro zdravlje...
mladog Frankensteina.
- Mladog Frankensteina. - Mladog Frankensteina.
He he he.
Dajte služavkama malo šampanjca.
Bilo bi rasipanje dati im ovoga.
E pa, sad, e pa, sad.
Nastavite! Počistite to. Počistite to.
Kuća Frankenstein.
Za kuću Frankensteina.
Hvala vam.
A sada, otiđite svojim poslom.
Slušajte. Slušajte ih.
Momci i djevojke se zabavljaju napolju.
Sjajno je kako mnogo ljudi možeš napraviti prijateljskima...
sa par flaša piva.
Sutra... Sutra će svi biti ratoborni.
Nema sumnje.
- Zovu Vas, barone. - Eh? Oh.
U redu, pretpostavljam da je bolje da se pojavim.
Tišina!
Hvala vam svima zaista mnogo.
Vrlo sam zadovoljan da vas sve vidim.
Nadam se imati piva u izobilju.
Ima ga tamo još puno...
Ostani ovdje, Maria.
Samo ću baciti pogled na moje klopke.
Onda ćemo otići u selo na proslavu, ha?
- Nećeš dugo, tatice? - Oh, ne, ne. Ako dođe Franc,
reci mu da se ubrzo vraćam.
Tatice, nećeš se malo igrati sa mnom?
Zauzet sam, draga.
Ostani i igraj se sa macom, ha?
zdravo, tatice.
Zdravo. Budi sad dobra djevojčica.
Dođi, maco.
Tko si ti?
Ja sam Maria.
Hoćeš se igrati sa mnom?
Želiš li jedan cvjetak?
Ti imaš ove,
a ja ove.
Mogu napraviti brodić.
Gledaj kako moji plove?
Nemoj, povređuješ me!
Lijepo se provode, zar ne?
Henry.
Elizabeth. Oh, kako ljupko izgledaš.
Ali ne smiješ biti ovdje.
Moram te vidjeti na trenutak.
Zašto, što je?
Možete li nas ostaviti na trenutak?
Zašto... naravno.
U redu, što je?
Tako sam radosna što si siguran.
Siguran? Naravno da sam siguran.
Ali ti izgledaš zabrinuta. Je li nešto loše?
Ne... ne.
Zaboravi moje budalaštine. To je samo ćudljivost.
- Ništo ne mari. - Naravno da ne.
Henry...
Ja sam uplašena... strašno uplašena.
Gdje je Dr. Valdman? Zašto kasni na vjenčanje?
Oh, on uvijek kasni. Biti će uskoro ovdje.
Nešto će se dogoditi.
Osjećam. Ne mogu to izbaciti iz glave.
Samo si nervozna.
Svo to uzbuđenje i pripreme.
Ne, ne. Nije to.
Osjećam to čitavog dana.
Nešto se pojavljuje između nas.
Znam to. Znam to.
Sjedi i odmori se. Izgledaš tako umorna.
Kad bih samo mogla učiniti da nas sačuvam toga.
- Od čega, draga? Od čega? - Ne znam.
Kad bih samo mogla izbiti to sebi iz glave.
Oh, umrijet ću ako te sad izgubim, Henry.
Uvijek ću biti s tobom.
Hoćeš li, Henry?
Siguran si?
Tako te volim.
Siguran sam.
Kako prekrasno izgledaš.
- Henry! Henry!
Što je to? Što je to?
Henry. Dr. Valdman.
Što je sa Dr. Valdmanom?
Henry, ne napuštaj me.
Ne napuštoj me.
Draga, ostani ovdje.
Henry! Henry!
Dr. Waldman je ubijen, u kuli.
Monstrum je viđen u dolini kako terorizira oko padine planine.
- On je u kući.
Gore je!
- U podrumu je.
To je Elizabeth!
Sklanjajte se s puta!
Elizabeth.
Probudi se. Probudi se.
- Netko je bio sa njom? - Ne, ne, ne.
Ne dajte mu da dođe. Ne dajte mu da dođe.
Sve je u redu, draga. Sve je u redu.
Što je to?
Gledaj! To je Maria!
To je Maria!
Tišina! Tišina!
Što je to? Što je to?
Maria...
Utopila se.
Siroti čovječe.
Zašto si je ovdje donio?
- Ali ona je ubijena.
Tišina! Postarat ću se da pravda bude ostvarena.
Tko je to?
Kako je Elizabeth?
Ne znam. Još je u šoku.
Samo me gleda i ne progovara. To je izluđujuće.
- Polako, stari. Biti će ona u redu. - Naše vjenčanje.
Staloženo. Vaše će vjenčanje biti odloženo najviše jedan dan.
Jedan dan? Čudim se.
- Na što misliš? - Neće biti vjenčanja...
dok je to moje užasno stvorenje i dalje živo.
Stvorio sam ga ovim rukama,
i ovim rukama ću ga uništiti.
- Moram ga naći. - Ići ću sa tobom.
Ne. Ostani ovdje i pazi na Elizabeth.
Ostavljam je ovdje tebi na staranje...
bilo što da se desi. Razumio si?
Tebi na staranje.
Tišina! Tišina!
Ludwig! Pretražit ćeš šumu.
Ono su tvoja grupa.
Tišina! Herr Frankenstein,
Vi preuzimate planine.
- Ono su Vaši ljudi.
Ja...
Ja ću voditi treću grupu na jezero!
A sad, zapamtite...
Zapamtite, uhvatite ga živog ako možete,
ali ga uhvatite!
Ljudi! Pretražujte svaku jarugu,
svaku pukotinu, ali đavao mora biti pronađen!
- Da li ste spremni?
- Da! - Onda upalite baklje i krenite!
- Stanite! - Stanite, ljudi.
Frankenstein, planine. Ludvig...
- Hajde! - Jezerska potjera, ovim putem!
Hajdete, ljudi! Ovim putem!
Hajde, momci. Držite se zajedno.
Sada, vi tražite tamo. Ostali, sa mnom.
Dođite ovamo! Ovuda!
Arrrhhh!
Hajde, ljudi! Na planinu! Hajde!
Herr Frankenstein! Herr Frankenstein!
- Gdje je?
Hajde, ljudi! Ovuda!
Hajde! Za mnom!
Hans! Kuda je otišao? Reci mi! Reci mi!
- Onuda. - Ostanite ovdje i pobrinite se za njega.
Ostali neka me prate.
Hajde, brzo!
Haj'te, momci!
Ne! Vratite se! Ovuda!
Herr Frankenstein!
Herr Frankenstein, gdje ste?
Mislim da je gore. Haj'te, pratite me.
Za njim! Za njim! Brzo!
Hej!
Hah! Hah!
Upomoć! Upomoć!
- Upomoć! - Slušajte!
- Upomoć! - To je Frankenstein.
Onim putem!
Ovuda! Hajde!
- Gledajte! Tamo!
Pustite pse!
Tamo!
- Hajdemo!
U redu! Još jednom.
Tamo je! Ubojica!
Sklonite se, ljudi. Sklonite se.
Živ je.
Frankenstein.
Odnesite ga dolje u selo,
i odvedite ga kući.
Ubojica!
Spali mlin!
Nedajte mu da pobjegne!
- Nabavile ste? - Jesmo, hajde, brzo.
Požurite.
- Ššš! Tiho! Tiho!
Ššš!
U redu, hajde, kucaj.
E pa, sad, e pa, sad. Što je ovo?
Što hoćete, eh?
Da, da... Što je to?
Ako dozvolite, gospon baron,
mislile smo poslužiti Mr. Henryja...
čašom vina vaše bake.
Fina stara dama, moja baka.
Bila je vrlo dalekovidna što je mome djedu zabranila piti ovo.
Mr. Henryju ne treba ovo.
Dobro, kao što sam prije rekao, kažem ponovo...
Ovo je... Ovo je za sina...
kuće Frankenstein.
Zaista, gospodine. Nadamo se, gospodine.